Tidigare i Heroes...
Så länge jag kan andas ska jag förgöra allt du älskar.
Jessica var inte den starka av er. Det var du.
Adam var farligt. Vi låste in honom och slängde bort nyckeln.
Han rymde för två veckor sedan. Nu vill han ha hämnd.
Vem är du? Vad heter du?
- Peter Petrelli? - Jag kommer från New York.
Nån visste att jag var på väg och jag känner inte till nån firma.
Berätta vem jag är och vad som komma skall.
Jag var i Montreal år 2007. Sen här. - Dog alla av viruset?
- Du kan förändra det förflutna. - Jag kan inte.
Caitlin!
Människan har som förmåga att minnas vad som splittrade oss.
Vi är den enda art som kan minnas det förflutna. Vårt minne ger oss talan.
De bevittnar historien så att andra kan ta lärdom.
Så de kan fira våra segrar och bli varnade om våra misslyckanden.
Adam? Jag känner ingen Adam.
- Vad var det där, Peter? - Känner du mig?
Klar jag gör. Det är ju jag...Adam.
Minns du inte? Vi ska förändra historia tillsammans.
- Ursäkta, men jag... - Haitien har lekt med ditt minne.
Det förklarar varför du gick upp i rök. Jag vet hur du kan återfå ditt minne.
Läkning. Du kan göra samma sak som mig. Det betyder att minnet lagar sig själv.
- Hur ska jag lyckas med det? - Tänk på det som du värderar högst.
Vet du vad det är?
- Han heter Nathan. - Nathan? Nathan.
Du räddade hejaklacksledaren...
FYRA MÅNADER SEDAN
Så att vi kunde rädda världen.
- Du måste släppa mig, Nathan! - Vi gör det här tillsammans!
- Du kan flyga, då kan jag också det. - Vad menar du?
Det tar allt inom mig och alla mina krafter att inte sprängas!
- Släpp mig! - Peter!
- Sanders! Nicole Sanders? - Här borta.
- Är min make oskadd? - Kulan träffade nästan aortan.
Operationen lyckades. Han är en turlig man.
Tack ska du ha.
- Du kommer att älska henne. - Säkert?
De är trevliga och vi har aldrig haft en familj förut.
- Varför starta en nu? - Det är inte rättvist, Maya.
Det har bara gått fyra månader. Du känner henne knappt.
Jag kan inte förstå hur du kunde bjuda honom.
- De är separerade. Ingen fara. - Hon kommer att krossa ditt hjärta.
- Jag vill inte dansa mer. - Maya!
Din slyna!
- Släpp mig! - Du ska hålla käft, fattar du?
Jag ser dig hellre död än gift med min bror.
- Släpp mig! - Du skulle hålla käften!
Vad händer annars?
Alejandro!
Nej!
Du är inte död...
- Vad hände? - Jag tror, att jag gjorde det.
Vad?
Jag dödade dem. Jag dödade dem alla!
Maya!
Hjälp, snälla hjälp mig!
- Vi ger honom syrgas. - Håll honom vid liv, vad som än behövs.
Poliskonstapeln, vi behöver hjälp!
- Var du tvungen att använda full kraft? - Han klarar det.
KAPITEL ÅTTA "FYRA MÅNADER SEDAN"
Han är ingen leksak, Elle.
Han kunde vara.
- Var är jag? - På ett säkert ställe.
- Hur mår min bror, på sjukhuset? - Världens bästa läkare hjälper honom.
- Men situationen är kritisk. - Vem är du? Vad gör jag här?
Jag är en gammal vän till dina föräldrar.
- Jag har sett dig tidigare. - Som jag sa, du är säker här.
Det är sämre med din bror.
- Han var nära att dö... - På grund av dig, Peter.
Din tanke var ju inte att spränga halva New York.
Så länge du kontrollerar dina förmågor. Är du en fara för dig och din familj.
- Jag skulle stänga av dem om jag kunde. - Vi har gjort det åt dig...
Åtminstone för tillfället.
Min kollega, kan upphäva förmågorna från folk i hans närhet.
Jag förstår inte... Vad är det här för ställe?
Du är på en institution, som är till för att hjälpa såna som dig.
Vi kan hjälpa dig att få ett normalt igen
För 30 år sedan, lade vi ner forskning som skulle kunna ta bort dina krafter.
På grund av alla händelser. Har vi återinsatt forskningen.
Vi är nära att hitta ett botemedel åt dig.
- För alltid? - Du behöver inte oroa dig över att-
-skada nån du älskar nånsin igen.
- När är det klart? - Bra. Du gör rätt val.
Duktig pojke.
Du har varit med om en fruktansvärd olycka.
- Peter... - Han är försvunnen.
Han saknas, Nathan. Kustbevakningen söker igenom havet.
Du har tur som lever.
Nej...!
Pappa!
- Jag trodde att du var förlorad. - Du blir aldrig av med mig.
Mrs Sanders...
- Jag kommer strax tillbaka. - Jag är kvar.
Vi har ingen försäkring, men jag är säker på att vi kan...
Du behöver inte vara orolig. Det är redan ordnat.
Jag förstår inte... Vem har betalt?
Det har jag gjort...
- Känner jag dig? - Kalla mig, Bob.
Har du läst morgontidningen?
Nej. Hur så?
Det som hände igår kväll på Kirby Plaza. Och mr Lindermans omedelbara död.
- Vem är du? - Någon som vill hjälpa. Linderman-
-ställde mycket till oreda. Jag är här för att styra upp.
- Genom att betala våra räkningar? - Genom att hjälpa dig med din sjukdom.
Du tror att Jessica är borta...
Vi upptäckte att när förmågorna startade. Bearbetade hjärnan den nya-
-verkligheten på ett splitrat sätt. Med personlighetsklyvning.
- Jag är klar med Jessica. - Kan inte en ny personlighet dyka upp?
Du får all hjälp du behöver.
- Världens bästa vård. - Vad är haken?
Att du måste lämna din familj, och börja i programmet.
Jag har redan genomlidit ett helvete för att få min familj samlad igen...
- Jag lämnar inte dem igen. - Det finns medicin du kan testa, men...
- Men, vad? - Det är inte helt utan bieffekter.
Och som du själv nyss sa, du har redan genomlidit mycket. Vill du då riskera...
Att förlora dem igen?
Så jag ska ta de här pillerna varje dag?
En liten cocktail som de tillagat här i labbet. Det kontrollerar krafterna.
- Som mannen som stod på Bobs kontor? - Haitiern? Ja. Typ...
Så vi kan kalla de för, haitiska piller.
- Hej då, Peter. - Aj, det gjorde ont.
Du vänjer dig. Och då kommer du att fatta tycke för det.
- Hallå? - Vem sa det?
Jag.
"För han är en riktigt snäll pojke, och det är Michas födelsedag idag"
11 år idag. Snart husets herre.
- Mamma? - Önskade du dig något, älskling?
Säg inte, då går den inte i uppfyllelse.
- Ni vet redan ändå. - Vi har redan pratat om det här, Micah.
Jag har en plan. Jag kan ordna polisradiosignalen, sen tar vi oss-
-till brottsplatsen och blir hjältar. - Eller så tar polisen hand om det.
Vi skulle kunna vara som Fantastic four. Minus en. Men ändå.
Jag vill vara din hjälte. Och jag har äntligen förstått hur jag ska lyckas.
Jag tror att jag har fixat ett jobb. Ett bra jobb.
- Jobba som vad? - Något som kommer att göra dig stolt.
Nu åker vi, jag lovade dig att vi skulle bowla. Kom nu.
- Ska du med, mamma? - Din mamma behöver vila. Ta din jacka.
Jag ville bara se glad ut på mins sons födelsedag. Och inte ens det klarar jag.
De sa att det kunde ta lite tid innan medicinen skulle stabilisera sig.
- Jag vet inte hur länge jag orkar. - Jag vill säga att saker kommer att bli-
-bättre, men jag vet hur det låter.
Men sanningen är den, att det kommer att bli bättre.
Det har gått en månad nu, du har fortfarande inte presenterat dig.
- Jag vill bara vara ensam. - Då har du kommit rätt.
Jag måste varna dig... Det kan bli lite tråkigt i längden.
Låt mig gissa. Du levde ett någorlunda vanligt liv...
Sen en dag så upptäckte du att du kunde göra ofattbara saker.
Och till början var det helt underbart. Du trodde att du kunde rädda världen.
Och sen insåg du tragiskt nog att du var farlig...
Du kan komma och prata med mig om en 10 år. Eller, kom om 3 år...
Om de vill att jag ska stanna här för evigt så går det utmärkt för mig.
Du har varit med om hemska saker, va?
Jag beklagar.
Jag heter, Peter.
Hej på dig, Peter. Trevligt att träffas. Jag heter, Adam.
TVÅ MÅNADER SEDAN
Jag är inte på humör idag.
Bara lite? Så ökar jag dosen?
Visst... Lite då.
Inte för att en handfull av piller inte är kul, men det har gått-
-två månader nu och jag vet fortfarande inget om dig.
Jag tänkte att du kanske hade mer än din sadistiska läggning att bjuda på?
- Hur lyder din livshistoria? - Jag gillade dig bättre när du låg ner.
Så du tänker inte berätta? Är du rädd?
Du föredrar bara att ha kontroll. Jag förstår...
Kunde väl tänka mig det. Förlåt att jag fråga, det ska inte ske igen.
Jag råkade sätta fyr på min mormors hus när jag var 6 år.
Jag orsakade strömavbrott i fyra delar av Ohio när jag var 8 år.
Jag firade min nionde födelsedag i ett glasrum med litium i armen.
Jag har bott i denna byggnaden i 16 år.
Enda sen psykiatrikerna diagnoserade mig som sociopat med paranormala-
-vanföreställningar. Men det sa de bara för att jag hotade dem till livet.
Jag är 24 år och har aldrig varit på dejt. Aldrig åkt karusell eller simmat.
Nu vet du allt du behöver veta om mig. Mer intressant än så är jag inte.
Vi ses sen, kompis.
Ett litet råd, min vän. Jag skulle nog håll avstånd från henne om jag vore du.
Jag gav med mig i ett desperat ögonblick för 6 år sen, och jag betalar av än.
Oroa dig inte. Jag vill bara ha medicinen.
Förlåt mig. Jag tenderar att glömma att du fortfarande tror på dem.
- Vad menar du? - Deras botemedel. De har varit dagar-
-ifrån att lyckas framställa det sen jag kom hit för 30 år sen.
- Bob försöker inte hjälpa dig, Peter. - De byggde det här för att hjälpa oss.
Du är inte på någon institution, Peter. Se dig omkring...
Du sitter i ett fängelse. Tror du mig inte så kan du ju försöka ta dig ut.
TVÅ MÅNADER SEDAN
Förlåt mig.
- Mår du bra? - Han säger att allt var en lögn...
Allt som hänt honom och Peter. Bilkrocken.
Då antar jag att han sagt att han tror sig kunna flyga också?
Och historien om bomben som skulle förinta New York? Att Peter var en bomb.
Det måste bero på medicinen han får.
Du förtjänar att få veta. Jag har försökt att hålla det hemligt från er.
Det finns en mörk hemlighet i familjen Petrelli...
Det började med deras far. Vanföreställningar, paranoia...
Det lede i sin tur till självmordsförsök. Sjukdomen har troligtvis förts vidare.
Herregud.
Nathan är en stor man, hans liv kommer att bli komplicerat.
Han förtjänar verkligen sin värdighet och sitt privatliv.
Så jag hoppas att du förstår att du måste hålla det hemligt.
Kan jag lita på dig?
Hej! Vad kan jag göra... Hej! Vad kan jag göra för att få dig att testa en ny bil?
Det beror på vad du kommer att göra när vi kommit in i bilen.
Du kommer säkert att få en bra dag.
Fjärilarna i magen har också fjärilar i magen.
Jag är så stolt över dig. Jag visste att medicinen skulle fungera.
Du hade rätt.
Jag kör Micah till skolan nu. Ha en bra dag på jobbet.
När jag kommer hem ikväll... Då ska vi fira.
Han kommer att förstå att du inte tar medicinen.
Stick, Jessica. Jag behöver inte dig mer.
Vad får dig att tro att jag är, Jessica?
Minns du mig? Från sommaren du rymde till L.A och bad alla kalla dig för Gena?
- Du är inte på riktigt. - Så sött, är du bilförsäljare?
- Jag ska tillbaka till L.A och leka. - Jag har kontrollen!
Klarar jag av Jessica, så klarar jag av dig.
Varför tar du då inte din medicin?
Jag behöver få träffa min familj, bara över ett par dagar.
Det ska vi nog kunna ordna.
- Inte just nu bara. - Varför inte?
De vet inte ens om att jag lever.
Jag kan släppa dig, så exploderar du. Du kan spränga halva östkusten...
Men pumpa mig med mediciner så kommer det att gå bra.
- Tyvärr, du är inte redo, Peter. - Någon kan åka med mig.
Nej, tyvärr. Det går inte.
Jag kommer aldrig att släppas, va?!
Plötsligt så känns rummet som en grotta.
Jag förstår inte... Om de inte tänker hjälpa oss, vad gör vi då här?
- För att hindra oss från att vara ute. - Varför? Är vi farliga?
Nej, Peter... För att vi kan rädda världen.
För ett antal år sen så tänkte jag gå ut offentligt med mina krafter.
Jag tänkte att om folk kände till att mitt blod hade en botningskraft-
-så skulle jag kunna hjälpa. Men så naiv det visade sig att jag var.
- Är det därför de placerade dig här? - Om det vore möjligt att döda mig, så-
-skulle de har gjort det istället. Men istället så är jag inlåst här.
När jag kunde ha varit ute och hjälpt din bror.
- Nathan. Hur då? - En droppe av mitt blod hade helat.
Och hans smärta. Även efter allt som du har tvingat honom utstå.
Hur tar vi oss ut?
Min dotter finns kvar i huset!
- Snälla... - Hawkins!
Gör det inte, Hawkins!
Mamma!
Tack!
Det här är KCEI kanal 9 nyheterna. Vi rapporterar om en husbrand...
Branden förekom i Clark kommun. En tragedi undgicks...
Jag såg dig på tv. De visar det hela tiden.
- Du är verkligen en hjälte. - Jag antar det.
- Var är din mor? - Hon är nog inte slutat än.
ÅKT TILL LOS ANGELES VI SES!
Jessica.
EN MÅNAD SEDAN
Ska du inte ge mig en liten stöt?
Hur så? Vill du ha en?
Som jag sa, jag börjar gilla det.
Jag börjar gilla dig.
Visst, eftersom du ber så snällt.
Räcker det för idag?
- Dag fem utan medicinen. - Då är det nog dags att försöka.
Du klarar det, Peter.
Härligt att äntligen träffas. Du har inte åldrats på 400 år.
Nu hjälper vi din bror.
Jag visste att jag inte kunde gömma mig för alltid.
Det är dags att återvända hem. Alla har letat efter svar...
...varför du gjorde det. Hur? Ingen förstår hur du kunde förgifta alla.
Jag förgiftade dem inte. Jag har nåt ont inom mig.
- Nåt som jag inte kan kontrollera. - Du sa att du dödade dem.
Säger du att det var en olycka?
Tänk på det. Du dog inte. Du var den enda som inte dog.
- Det har nåt med oss att göra. - Det låter inte vettigt...
...men jag vill fortfarande hjälpa dig.
- Det är över, Maya. - Nej.
- Det är för det bästa, Maya. - Nej.
Du kan inte göra det här. Du förstår inte. Jag är farlig.
- Herregud, nej... - Snälla, Maya!
- Jag är ledsen... - Sluta, Maya!
Lugna ner dig...
Det är sant. Vi måste härifrån.
Ursäkta mig. Jag letar efter den här kvinnan.
- Hon är där borta. - Tack.
- Jessica! - Gissa igen.
- Hon känner inte ens dig. - Hon är min fru. Det här är vi.
Lägg dig inte i!
Kom så går vi... Vi går hem.
- Hur hittade du mig? - Du blir inte av med mig.
Jag älskar dig.
Inte så mycket som jag älskar dig.
Släpp det. Vi ska ge oss av, okej?
TRE VECKOR SEDAN
Får jag leka med den?
Kom igen, Damien. Varför frågar du nåt sånt?
- Det kommer väl att gå bra för dig? - Jag vet inte.
- Jag tror att jag behöver lite hjälp. - Vad du vill. Du behöver bara fråga.
- Men det vet du om. -Tack.
Jag har ordnat allt. Flygbiljetter och pengar.
Jag är ledsen, Nathan.
Hur lång tid tar det innan det börjar verka?
Det har vi inte tid med.
Det här är det första stället de kommer att leta på.
- Kom igen. - Titta. Titta!
Bra...kom igen.
De var otroligt. Han började att läka framför oss.
Och han är så gott som ny när han vaknar. Här, pass. Flygbiljetter.
- Här är planen... - Du gör mig besviken, Peter.
Precis när vi lärt känna varandra.
Det finns ett lagerhus i Montreal. 121 Ru Saint Jack. Vi träffas där.
Spring efter!
Tar du tillbaka mig så fortsätter jag att rymma.
Det ska jag inte. Du förtjänar ett bättre öde.
- Din mamma hjälpte mig när jag var i nöd. - Så nu hjälper du mig?
Du måste starta ett nytt liv. Jag är rädd för att det här är enda lösningen.
Din hemlighet är säker hos mig.
Gå med Gud, min vän.
Det finns många sätt att definiera våran bräckliga existens.
Många sätt att ge den en mening...
Men det är våra minnen som skapar dess syfte och ger det ett sammanhang.
NUTID
Sortimentet av avbildningar, rädsla, kärlek och ånger...
Tack.
Det är den kyliga ironin av livet som vi är ämnade att hålla mörkret med ljuset-
-det goda med onda. Med och motgångar..
Det är det som separerar oss... Som gör oss mänskliga.
Och i slutet...så måste vi kämpa för att hålla oss vid.
Jag kommer ihåg. Jag kommer ihåg allting.
Bra då. Ska vi rädda världen?